EN ORIGINAL-ANIME FRÅN NETFLIX
Lystring, passagerare till CNT med Flight 215.
Flyget till CNT med avgångstid kl. 11.45 är redo för ombordstigning...
Hungern äter upp min själ.
Ett ovanligt störtregn i Peking.
Som en soppa som sörplas ned
absorberas folk systematiskt av tunnelbanan.
Den stränga stan gör deras ansikten uttryckslösa.
Mitt är antagligen ett av dem.
I livets trista kretslopp samlade jag på mig saker som verkade viktiga,
men det kändes som jag hade glömt nåt.
Avtrubbade förlorar vi känslan av hem.
Den bortglömda känslan återvänder nu till mig.
Vart tar alla minnen vägen?
Vid säsongsväxling minns jag smaken av risnudlarna från min hemstad.
De som gav mig styrka var de med säsongens ingredienser,
San Xian-nudlarna.
"RISNUDLARNA"
För många i Hunan
börjar dan med en skål heta, ångande nudlar,
ansikten som svettas och ögonblick som avnjuts.
- Två skålar. - Tack.
Det som jag minns av barndomen börjar med den här nudelaffären utan skylt.
God morgon.
Xiao Ming.
Mormor!
Risnudlarna här är hemgjorda.
De är transparenta och vackra.
Smaken är lite lekfull och gör starten på dagen lättsam.
Det var min tid med mormor.
Mina föräldrar arbetade båda två, så jag tillbringade morgnarna med henne.
Vi åt San Xian-nudlar.
Jag var såld.
Svampen var fast och riklig,
judasöron med bra tuggmotstånd.
Blandade i en tjock soppa
överlappas smakerna, gommen tillfredsställs och hjärtat smälter.
Oj.
Het ånga vidrör min hud,
soppans arom,
ljudet av vårt mumsande.
Inga ord kan beskriva hur mycket jag älskade det ögonblicket.
Det fanns flera hemligheter till att den var så smakrik.
Köttet och svampen som skars tillsammans,
de fluffiga äggen
som blandades med nudlarna och svaldes.
Alla smakerna upphöjdes av den bärnstensfärgade soppan.
Andra affärer använder natriumglutamat ibland.
Men här lade man tid och jobb,
bara en man och hustru, att göra risnudlarna med omsorg.
Ät så mycket du vill.
- Vill du ha en skål till? - Ja!
Senare fick jag veta
att ägaren var en berömd kock från Peking,
en av de största mästarna i Hunan.
En dag gav han sig iväg
och slog sig till ro här innan jag föddes, för att öppna en nudelaffär.
De gjorde endast San Xian-nudlar under 20 års tid.
De handgjorda nudlarna smakade alltid likadant,
liksom soppan.
De pratade inte mycket, men alla uppskattade deras risnudlar.
Många reste långväga för att äta dem,
men det fanns ingen garanti för att de skulle få några.
Jag bodde intill affären,
så jag var lyckligt lottad och kunde äta nudlarna varje dag.
Mormor sa en gång:
"Om du gillar att äta, kan du njuta av jättegod mat."
Helt plötsligt stängde ägarna affären och åkte därifrån.
Det sades att de tvingades lämna på grund av avundsjuka,
eller att en gammal kund till dem övertalat dem att återvända till Peking.
UTHYRES
Vart de än tar vägen
kommer det att finnas matglada där.
De kommer att glädja människorna med sina nudlar,
det är ett som är säkert.
Nudlarna i affären nära skolan
var inte handgjorda och hade sämre konsistens.
Men den starka toppingen var jättegod.
Stekta grönsaker gav smak och blandades med de mjuka nudlarna
och garnerade soppan.
Den var annorlunda mot affären dit jag gick med mormor,
men jag gillade den ändå.
Går inte du på Fourth Academy?
- Jo. - Min son går också där.
Han är på tredje året.
Vi ses senare, älskling.
Jag kanske kan gå i pension när min son tagit examen och skaffar jobb.
Du ska växa och bli stor. Ät så mycket du vill.
Och plugga sen flitigt, okej?
Tack.
Den där tjejen var ett år äldre än jag
och åkte förbi här varje dag på väg till skolan.
Hennes hår gnistrade hasselbrunt i solen.
Jag ville kunna se det för evigt.
Ett av skälen till att jag kom hit var för att kunna se henne.
Det var lyckan i mitt liv.
Jag vet inte varför... Men det kändes som om det skulle vara för evigt.
Den hösten...
Vad är de här för dekorationer?
...ändrade nudelaffären utseende.
Mannen ville byta jobb
och övertygade frun om att öppna en fiskeaffär.
De lyckliga morgnarna försvann plötsligt,
och med dem, risnudlarna och glimten av hennes hår.
Fiskeaffären öppnade,
men den verkade inte gå så bra.
Vad är det som händer?
Du gör mig förbannad!
Kalla på lärare!
Vad är det? Vad har hänt?
Mår du bra?
Det är ditt fel! Du berättar aldrig nåt!
Den skadade eleven var sonen till kvinnan i nudelaffären.
Jag vet inte vad som orsakade grälet, men fiskeaffären stängde igen.
Under mitt tredje år på högstadiet
kom nudelaffären tillbaka.
Men det var inte riktigt samma sak.
Mannen hjälpte till i affären.
Och det fanns en annan...
Tack så mycket!
De såg lyckligare ut än förut. Men...
Jag hörde att hon hade tagit examen och börjat på en ny skola långt bort.
Det innebar slutet på min första kärlek.
En väldigt sorglig morgon.
När jag var liten vaknade jag till doften av nudlar.
Tiden med mormor och sen i skolan,
under de fina ögonblicken när jag fick se henne...
Nu tillbringade jag tiden ensam.
San Xian-nudlar, tack.
Kommer strax.
Nummer 12, San Xian-nudlar.
De maskingjorda nudlarna var nästan för perfekta.
Smaken på den kinesiskinspirerade soppan var inte illa.
Men den hade mindre topping och högre pris.
Jag brukade älska San Xian-nudlar, men det här var inte samma sak.
Hej, pappa. Vad är det?
En 2,5 timmes flygning från Peking.
Jag tänkte att jag kunde åka hem när som helst,
men det var längre än jag trodde.
De klara ljusen lyste under mig, men mitt hjärta var i uppror.
Är det du, Xiao Ming?
Jag är ledsen,
men jag tror inte att jag kan äta San Xian-nudlar med dig mer.
Säg inte så. Vi ska äta dem tillsammans igen.
Mormor...
Min nattliga skugga smälter i morgonsolen.
Smärtan i mitt bröst
kommer att läka med tiden.
Vissa saker förändras och andra inte...
Vad vill du ha?
- En skål San Xian-nudlar. - Visst.
Värmen från gårdagens välbefinnande fortlever idag.
Dagar som aldrig kommer åter.
Men jag vet att nåt liksom puffar på mitt blyga jag.
Det håller sig i bakhuvudet medan säsongerna passerar.
Det var en ensam, blek morgon,
men även en morgon färgad av hopp.
Varsågod.
"RISNUDLARNA"
Ända sen jag var barn har jag älskat fina kläder.
Om jag hade på mig mina favoritkläder var jag glad hela dan.
Jag kände mig oövervinnerlig.
Jag gillade att välja kläder åt min lillasyster.
Vi lekte prinsessor med mina klippdockor.
Men jag började växa och bli längre
tills vi inte kunde låna kläder av varandra längre.
Jag gillade inte att vara lång.
Det drar till sig onödig uppmärksamhet och jag slår ofta i huvudet.
Men nu är jag tacksam mot mina föräldrar.
Jag hade inga dolda talanger, men gjorde karriär tack vara längden de gav mig.
Innan jag fick chans att tacka dem, gick de bort.
Jag inser alltid saker efter att ha förlorat dem.
Allt som har ett värde.
Världen förändras snabbt.
Klädmode, människor och vi modeller.
Den här karriären varar inte för evigt.
Men jag vill fortfarande glänsa...
...för min enda familj, min lillasyster.
"EN LITEN MODESHOW"
- Då var det klart, Yi Lin. - Tack, allihop.
- Tack så mycket. - Varsågod.
Gör inte så där. Du kan göra dig illa.
- De där kläderna är väl dyrbara? - Men ändå...
Jag var så glad när jag såg min bild i en tidning för första gången.
Min syster kunde se mig även om vi bodde långt ifrån varandra.
Men nu är det vardagsmat.
Vad ser du?
Kameror, ljus, tjejer.
Du befinner dig där de flesta tjejer drömmer om att vara.
Och har en sån ledsam min. Är det nåt annat?
Jag kan inte komma på nåt kvickt att säga just nu.
Ursäkta att jag frågade.
Bra jobbat, tack.
Är inte det den nya redaktören? Du måste säga nåt charmigt.
Snälla du...
Hur många år har du gjort det här?
Kan du inte säga nåt gulligt åtminstone?
Jag föredrar att agera framför ord.
Vilken fräckhet.
Vi är färdiga! Tack allihop för ert jobb.
Jag har gjort en tårta till dig.
Syrran kanske är upptagen.
Alla redo?
Yi Lin, grattis på födelsedagen!
- Grattis! - Tack.
INGA TIDIGARE MEDDELANDEN
Jag har gjort bort mig.
Yi Lin!
Grattis på födelsedagen.
Du kom!
Din manager bad mig.
Ursäkta att jag missade fotograferingen, men jag var upptagen på jobbet.
Men senare, då?
Tyvärr. Jag måste tillbaka till kontoret.
Jag förstår, om det är jobb...
Yi Lin!
- Har vi träffats? - Shui Jing. Vi har samma agentur.
- Du är min idol! - Är det sant?
Du är så populär i min skola. Alla kopierar dig.
- Tack. - Studerar du fortfarande? Du verkar mogen.
Ja!
Du kommer att slå.
- En ny generation tar över. - Tack.
Jag ville be dig om råd hur man blir framgångsrik i branschen.
- Råd? Jag har nog inga. - Snälla.
- Ge henne några tips. - Låt mig tänka...
- Shui Jing, kom hit. - Jag kommer!
Ursäkta, jag måste gå.
Jag sa inget.
- Hon har den, stjärnglansen. - Jag såg inte det.
Tro inte att du alltid kommer att vara på toppen.
- Vad menar du? - Jag ska gå och hälsa.
- Bry dig inte om det. - Håll tyst. Det är min födelsedag.
- Du har dålig smak vad gäller män. - Tyst.
Skärp dig.
God kväll, Lu Lu.
- Tack, som alltid. - Ingen fara. Det hör till jobbet.
Det var därför som Lu Lu skulle ha varit med.
Jag gillar inte när det är mycket folk.
- Hur ska du kunna träffa nån? - Ska du säga.
Lu Lus hemgjorda tårta är fantastisk!
Den är verkligen god.
Min Lu Lu är så duktig, hon kan göra vad som helst.
Det är inte sant.
Du åt väl middag?
Förlåt. Steve får äta min portion.
Vad, jag?
Hemma bäst. Lu Lu är här med mig.
- Godnatt. - Du är så oansvarig!
Jag skulle gärna vilja visa teamet Yi Lins rätta jag.
Vad tråkigt. Du har lagat allt det här till henne.
- Jag lagade ändå middag till mig. - En sån fest?
Jag är så tacksam.
Tack vare henne kan jag studera.
Ursäkta att jag är sen!
- Syrran... - Det var längesen, Lu Lu.
Från och med idag ska vi alltid vara tillsammans.
Vi går och äter. Det finns några fina restauranger i närheten.
Jag tyckte att syrran var fantastisk och att hon glänste
som om hon var från en annan planet.
Och nu har hon störtlandat.
Steve!
Stöt inte på Lu Lu.
Jag gillar inte tjejer.
Dags för mig att gå hem.
Yin Li! Kom inte för sent till auditionen imorgon.
Nejdå.
Det är morgon, syrran. Vakna.
God morgon, Lu Lu.
- Jag går till skolan. Är du okej? - Oroa dig inte. Vi ses sen.
Fem minuter till...
Jag är illa ute... Väldigt illa.
Du är försenad. Vad är det för fel på dig?
- Jag försov mig bara. - Du...
OMKLÄDNINGSRUM
Du är sen.
Nästa.
Fin.
Nästa.
Det stället är för barn.
Tycker du att jag är för gammal?
Du ska säga nej.
Det kommer nya tillfällen. Nåt som passar dig bättre.
HEJ
Nästa gång. Det är trångt på toppen.
PÅ VÄG TILL JOBBET. VI HÖRS SENARE.
- Jag fick jobbet! - Shui Jing?
Vad händer?
På vägen ut sa de till mig att Shui Jing fick jobbet.
Tala inte om såna saker.
Nu kommer modeveckan också.
Shui Jing ska också vara med.
Det är från Lu Lu. Hon frågar om du vill ha middag.
Varför frågar hon inte mig?
För du svarar inte.
Är yngre bättre?
Jag kan inte fatta att nåt sånt här stör mig så mycket.
- Du... - Vad är det?
Inget.
- Har du ätit? - Jag vill inte.
Du äter inte tillräckligt.
Jag måste förbereda mig för modeveckan.
Ta hand om dig.
Oroa dig inte, jag har gjort det här i evigheter.
- Men syrran... - Vad vet du?
Vad är det?
Jag mår bra. Sköt dig själv.
Vart ska du?
- Till gymmet. - Överdriv inte, bara.
Det är tufft...
Min hemlighet till skönhet?
Inget särskilt.
Visst! En önskedröm.
Vet ni vad som krävs bakom kulisserna?
Men Lu Lu ska inte få se mig så här.
Det vill jag inte.
När våra föräldrar hade dött skickades vi till olika släktingar.
Det var säkert tufft för henne.
Det var tufft för mig.
När jag bestämde mig för att ta hand om Lu Lu
sa alla att det var en dålig idé, men jag struntade i det.
Jag är girig.
En modellkarriär och att vara Lu Lus otroliga storasyster.
Jag vill ha båda.
Du måste skämta...
Det enda jag har är den här kroppen.
Skönheten försvinner om man låter den försvinna.
2020 HÖST MODESHOW
Jag tänker inte ge upp, vad som än krävs.
Du har tröttat ut dig. Vad är problemet?
Det är inget. Jag är proffs.
Jag är orolig för dig.
Snälla, låt mig gå ut dit.
Okej. Men känn dina gränser.
WFS 2020 AUTUMN
Du ser hemsk ut.
- Du kanske skulle hoppa över. - Det är inget.
Jag har drömt om den här scenen. Nu blir det verklighet.
Jag vill se hur det verkligen är.
Fattar du? Nu händer det på riktigt.
- Det är nästan dags. - Min framgångsrika framtid!
Lyssna på mig.
Titta på mig.
Jag har det fortfarande...
Jag har gjort bort mig.
Mår du bra, Yi Lin?
Du gillar visst verkligen den där klänningen.
Ja! Det är min favoritfärg.
Kom, Lu Lu.
Mamma...
Vaken?
- Jag såg mamma i drömmen. - En dröm?
När vi var barn, sydde hon alltid.
När jag syr, minns jag mamma med.
Hon sa att när hon syr, kunde hon se sin hemstads himmel.
Vad menade hon?
Jag vet inte.
Vad ser du, Lu Lu?
Jag ser människor som har på sig mina kläder.
Om mina kläder kan göra nån glad, skulle jag också vara glad.
Det låter fint.
Det skulle ta ett tag innan jag tillfrisknade.
När jag slutade jobba var det som om jag hade försvunnit.
Det fanns gott om ersättare.
Världen fortsätter så bra utan mig.
Nu när din rehabilitering är klar, kan du börja jobba igen.
På tal om det... Jag är rätt trött på det.
- Vill du ta en paus? - Jag vill inte gå tillbaka.
- Vill du sluta? - Det kanske är dags.
Jag förstår...
Kan du lära mig att göra det där?
Använda symaskinen och så. Jag vill lära mig ett yrke.
Hur vågar du!
Hur vågar du tala till mig så där?
Jag måste arbeta. Vem tror du att jag gör det för?
Menar du att du gör det för min skull? Och då är alltså konversationen slut?
Se inte sådär på mig.
Du fattar inte!
- Vart ska du gå? - Till skolan.
Så här dags?
Jösses...
RITBLOCK
Den är fin.
Vi bor tillsammans, men jag visste inte.
Jag försökte inte ens.
Jag är en idiot.
Hon har alltid stannat kvar i skolan till sent,
som om hon inte ville umgås med mig.
Efter att ha varit en främling så länge, kallar du på mig för det här?
Vi har aldrig bråkat sen vi flyttade ihop.
- Det verkar som om du är tillbaka. - Vad menar du?
Man kan inte bråka utan energi.
Men du skämtar väl förresten? Det där om att sluta jobba.
Jag är dödsallvarlig. Jag har åldern inne.
Då är mitt jobb över.
- Jag antar det. - Alla lämnar mig.
Du och jag kunde ha varit ett team länge till.
- Vad ska du göra? - Jag vet inte.
- Jag ser ingen framtid. - Så du har ingen aning.
Men jag måste tjäna pengar.
Jag ger upp modellkarriären, men vill hjälpa Lu Lu.
Sa du inte att du ville ha båda?
Du kommer att förlora både din karriär och Lu Lu.
Du har inte ens en kille.
En ensamvarg.
- Varför säger du så elaka saker? - Jag är inte din manager längre.
Jag säger vad jag vill.
Efter alla pengar du har tjänat på mig, din otacksamma skitstövel!
Du är för hemsk när du säger såna saker.
Du kanske sa till Lu Lu: "Vem tror du försörjer dig?"
Nej. Jag sa aldrig så.
Men du sa det på ett annat sätt.
Osmakligt.
Tror du att jag kan göra comeback efter den där pinsamma olyckan?
- Det är upp till dig. - Du är så kall ibland.
Du borde uppmuntra mig. Kan du inte ge mig lite stöd?
- Sluta skratta. - Du börjar få tillbaka lite sting.
- Det här är den Yi Lin som jag känner. - Va?
Du ska infinna dig här klockan 16.00 imorgon.
Vad är det, ett jobb?
- Kom inte för sent den här gången. - Vänta lite!
Jag vill inte gå.
Det är mitt svaga jag.
Ärligt talat, är jag rädd för att misslyckas.
Va? Det står nåt.
Visa dem, syrran!
Lu Lu...
Vi väntade på dig.
Den här vägen.
Vad är det här?
- Syrran! - Lu Lu!
Överraskade jag dig?
- Showen börjar snart, gå och byt om. - Det är för tidigt. Jag kan inte.
Det går bra. Kom igen.
Vänta lite...
Vem är storasystern?
Den här klänningen...
Det är min favoritfärg.
Du kom ihåg.
Lu Lu gjorde den, bara till mig.
Steve har bjudit in alla han känner.
Men du är ju inte min manager längre.
Men jag är fortfarande din vän.
Tack.
Lu Lu...
Det som jag ser härifrån...
Det vill jag inte förlora. Det är mig så kärt.
Jag bryr mig inte om ifall jag skämmer ut mig.
Jag tänker inte ge upp.
Efter det, gick jag ut skolan och började tillverka kläder.
Syrran verkar trivas bättre och göra det hon gillar.
Jag gör kläder och hon bär dem.
Vi har små modeshower, bara för oss själva.
"EN LITEN MODESHOW"
Har du nånsin tänkt på framtiden?
HÖSTEN 2008
Nån frågade mig det en gång för länge sen.
Varför kom jag att tänka på det?
Hur svarade jag?
Jag minns inte ens.
Li Mo, du är alltid så impulsiv.
När du säger att du ska flytta, gör du det genast.
Jag har inte tränat sen jag gick ut skolan. Tuff dag idag.
- Vad betalar du i hyra? - 100 000 i månaden.
Dyrt. Har du råd med det med din lön?
Du började för bara två år sen.
Det lilla hotellet i Shikumen? Planerar du att bygga det?
Det kallas stadsutveckling. Vår firmas rykte står på spel.
Har du nånsin tänkt på kundernas behov?
Du fattar inte.
Du måste vakna!
Tyst! Låt mig vara!
Jag sa bara att du borde ha varma kläder på dig. Inget att bli arg för.
Såna små saker är distraherande. Jag måste fokusera på jobbet.
Jag flyttar hemifrån. Jag har redan sett en lägenhet.
Jag visste att det var barnsligt...
Prata med honom...
...men nu hade jag sagt det, och tänkte fullfölja.
Pan, det fattas en låda.
Jaså? Jag trodde att vi hade fått med allt.
- Vi hämtar den imorgon. - Det kan inte vänta.
Det ligger verktyg i den som jag behöver. Jag måste börja med ritningen.
Det här rummet har fin utsikt.
Öppna inte fönstret, Pan! Blåsten!
Oj, man kan se Shikumen härifrån!
Vissa delar har inte rivits ännu.
Din mormor bor väl fortfarande där?
När vi var barn var stället som en stor labyrint.
Härifrån ser det bara ut som en fläck.
Bli nostalgisk en annan gång och hjälp till istället.
Det här är från intagningsprovet till gymnasiet...
LITE REGN, SEN SOLSKEN
Det där är ett band från Xiao Yu. Hade du sparat det?
Vad menar du? Vad gör det här?
Du pluggade som en idiot inför provet.
Xiao Yu bad mig att ge dig det.
Det var lite pinsamt, så jag gav det till din mamma.
Visste du inte om det?
Har du en bandspelare?
Vet du vilket år det är? Såklart inte.
Här borta.
Vart ska du?
Vad ska du göra med grejerna?
Om det inte var slutet, låt mig få höra det.
Kärleken som jag stängde ute, drömmen jag jagade...
På den tiden, du och jag, allt var perfekt.
Har det gått för lång tid?
Är det för sent för att be om nåt annat än bara ett farväl?
Om du inte är här, kommer mitt hjärta fortsätta värka.
"KÄRLEK I SHANGHAI"
SOMMAREN 1999
De håller på med gatuarbeten här. Se upp.
Hej, frun.
Hur är glasögonen?
Hej, Xiao Yu.
De är jättebra. Nu kan jag läsa tidningen bättre.
Roligt att höra.
Jag har några blomsterfrön. Jag tar med dem nästa gång.
Spela Xiao Yus band först, Pan.
Det finns inget "damerna först" bland vänner.
- Din idiot... - Sluta. Lyssna på låten.
Ge mig en också.
Jag visste att Xiao Yu gillade Li Mo.
Vilken idiot du är.
Varför blir du så arg?
Jag hade rätt.
Xiao Yu gillar Li Mo!
Nu ska du allt få!
Bandet!
- Det är trasigt. - Gudarnas straff.
- Vad säger du? - Lugna er. Lyssna på mitt.
Ska du redan gå hem? Stannar du inte på middag?
Tack, men vi har prov imorgon. Jag måste plugga.
Vilken duktig flicka.
Ska du inte följa henne hem?
Farfar! Du låter som Pan.
Xiao Yu!
- De bygger så mycket nytt här. - Ja.
- Vägen är trasig, men den lagar de inte. - Sant.
Du kan släppa av mig här. Jag kan gå.
När jag satte ner dig tidigare sa du: "Aj, aj!"
Håll tyst!
Jag sa det för din skull.
Stopp, det gör ont.
Sitt kvar! Det är farligt.
Håll i dig, annars ramlar du!
Kommer du att kunna gå till skolan med det benet?
Om jag inte kan komma, spelar du in lektionen?
På det här bandet.
Säg nåt roligt också. Så lyssnar jag på det flera gånger.
Visst, om det gör dig glad.
Jag kan knappt vänta! Men du kanske glömmer det.
Kan du hålla tyst?
Hej, Li Mo.
Det här är från lektionen. Var snäll och ge det till Xiao Yu.
Bli frisk snart, så du kan gå tillbaka till skolan.
Okej.
XIAO YU
Hör du mig, Xiao Yu?
Titta på andra raden på sidan sex.
Li Mo! Vad mumlar du om?
Vad gör du med en bandspelare?
Vill du sjunga, så gör det inför klassen.
Jag kan förklara...
Är ditt ben bra nu?
Ja, tack för hjälpen. Jag har också spelat in en sak.
LITE REGN, SEN SOLSKEN
Har du funderat över framtiden?
Var du kommer att vara, vad du kommer att göra?
Det har jag. Jag ska bygga ett hus som är stort nog för oss alla.
Pan på första våningen, jag på andra och du på tredje.
Vi ska lyssna på musik tillsammans även som vuxna.
Jag har aldrig tänkt på det själv, så jag ville fråga dig.
Det låter bra.
Vilken är din favoritfärg?
Rött, tror jag. Den är varm.
Favoritblomma?
Solrosor, för de växer mot solen.
Vem är din favoritperson?
Lyssna, Li Mo...
Jag ska göra intagningsprovet till Yangpu-skolan.
Menar du allvar? Det är en tuff elitskola.
Du har aldrig pratat om det.
Man kan komma in på universitet på meriterna från gymnasiet.
Min far insisterar att jag ska gå...
Bara för att dina föräldrar säger åt dig det...
Men det är långt bort. Hur tar du dig dit?
Tja...
Jag måste flytta.
Xiao Yu...
Vad vill du?
Jag vill inte flytta. Men...
Men du gör som dina föräldrar säger?
Åk, då!
Vart ska du? Vi är inte klara!
Vad är det, Li Mo? Är du inte hungrig?
Har det hänt nåt i skolan? Dina studier måste vara tuffa.
Här, ät lite kött. Du behöver näring.
Skäm inte bort honom, mamma. Han siktar inte så högt.
Och Xiao Yu? Vart ska hon gå?
Yangpu-skolan.
Det var ingen överraskning.
Hon har alltid varit smart.
Du borde vara lite mer som henne.
Jag tänker också försöka komma in på Yangpu.
Menar du allvar? Med dina betyg är det nästan omöjligt.
Och det är långt. Hur ska du ta dig dit?
Du säger väl inte bara det här?
Jag menar allvar! Jag ska gå på Yangpu-skolan.
Om du menar allvar, kan det fungera.
Fungera?
En vän sa till mig att det finns en ledig lägenhet i Yangpu.
Det här området ska nog rivas,
så det kan vara ett bra tillfälle att lämna Shikumen.
Li Mo, gör ditt bästa och ångra det inte.
Städa ditt rum och fokusera på studierna.
Om du vill klara skolan, har du ingen tid att förlora.
Här är ditt band.
Det finns inget att spela in mer.
Lycka till på provet.
Vilken skola ska du ansöka till?
En i närheten, som alla andra.
180 DAR TILL INTAGNINGSPROVET
Ska du inte säga nåt?
Det skulle vara för pinsamt om jag misslyckades.
Säger du ett ord, är vår vänskap slut.
Det är galet. Du är helt tokig.
Bara för att Xiao Yu gör provet.
Du sträcker dig för högt upp för att vara lika duktig.
Det är inte så. Jag vill bara bevisa vad jag kan göra.
Vad sa du? Vänta!
Det är viktigt att studera, men även att vila.
Bränn inte ut dig. Och...
Farfar och farmor stannar kvar, det blir bara vi tre som flyttar.
Okej.
Pan bad mig att ge dig det här bandet.
Han sa att du ska lyssna på det.
Jag har inte tid. Lägg det i lådan.
Vad är det, Li Mo? Varför så bråttom?
Jag behöver bandspelaren.
Jag är själv nu och lagar inte så mycket mat längre.
Det gör inget. Oroa dig inte för det, mormor.
Är du hungrig? Vill du ha några kakor?
De ska riva det här området, va?
Har du pratat med pappa om det?
De har börjat riva den andra sidan av gatan, men stoppade här.
Det verkar inte som om de fortsätter på ett bra tag,
och det är så svårt för mig att flytta.
Hallå! Xiao Yu!
Är du hemma?
Tyst. Xiao Yu är inte hemma.
Igår natt var det sånt oväsen att jag inte kunde sova. Lägg av!
Inte hemma? Vad hände igår natt?
Du har skämt ut dig!
Xiao Yu kom tydligen inte in på skolan.
Hennes far var så arg.
Han blev våldsam och hon fick föras till sjukhuset.
Polisen kom och allt var kaos.
INTAGNING BEVILJAD
Flyttdagen kom utan att jag fick träffa henne.
Jag lämnade mitt hem och mormor och morfar.
Livet i en ny stad skulle snart börja.
Xiao Yu, det var den skolan som du skulle gå i.
Vad hände?
Jag kan inte sluta tänka på dig.
När jag ser på himlen ovanför mig, efter regnet.
VÅREN 2002
- Xiao Yu, kom och ät nu. - Okej.
Du är allt vuxen nu.
Det var ett tag sen ni tre sågs.
- Vi måste fira! - Jag hör!
Nu dricker vi, Li Mo.
Du går på gymnasiet.
Och klockan är bara tolv på dan!
Vi gick i olika skolor.
En gång var vi oskiljaktiga.
Nu kan vi inte kommunicera.
Till skillnad från då, vet vi inte vad vi ska säga.
Du har redan en cd-spelare.
Som alla andra i skolan.
Ljudet på kassettband är dåligt.
Jag antar det. Inga mer band...
Det där bandet... Du lyssnade väl på det?
Det är så pinsamt. Du kan väl slänga det?
Ett band? Vad pratar du om?
Det var inget.
Jag går härifrån själv.
Gå du tillbaka till de andra.
Det går bra. Jag följer dig hem.
Vi har gått den här vägen så många gånger förut.
Jag går inte vilse.
Du har väl rätt.
Li Mo,
är det sant att du valde den där skolan för min skull?
Vem säger det?
Jag ville bara bevisa för mina föräldrar att jag klarade det.
Det hade inget med dig att göra.
Nähä, okej.
Pan sa att det var för min skull.
Var inte dum. Man kan inte tro på vad han säger.
Du har väl rätt. Okej.
Jag går nu.
Vi kom för sent för att säga hej då.
Jösses, de rör inte på sig!
Hon kunde ha talat om att hon skulle till Amerika och studera.
Jag trodde att vi var vänner.
Ursäkta, kan du sluta röka? Det är så rökigt här bak...
Spela inte i basketmatchen nästa vecka, Li Mo.
Du är fortfarande skadad. Var inte för våghalsig.
Jag säger det till din mamma om du inte lyssnar på mig.
Jag gör som jag vill.
Jag bryr mig inte om vad folk säger. Är det dumt?
Våghalsig eller inte, jag ska tro på mig själv.
Du sa ju att du gillar solrosor.
Jag vill också vända ansiktet mot solen och växa.
Jag vill inte ge upp.
Jag tänker inte be mitt framtida jag om ursäkt och ångra saker.
Radera inte det här bandet då, okej?
När vi blir vuxna, lyssnar vi på det ihop.
Jag har funderat.
Jag vill också växa som en solros.
Jag vill inte ångra saker.
Därför tänker jag inte gå på Yangpu-skolan.
För jag vill inte mista dig...
Jag kan inte spola tillbaka tiden.
Jag var för barnslig.
Mitt hjärta krossades,
men jag visste inte om
den hemska smärtan jag orsakade dig.
Varför lyssnade jag inte på din röst?
Om jag nånsin får chansen att träffa dig igen...
Drömmen vi hade...
Jag har fortfarande den kvar.
Jag klänger mig fast vid den...
Och ber...
Se upp för trappan.
Shikumen är antikt och trapporna är smala.
Du glömde din rumsnyckel, Pan.
Välkommen, har du bokat?
Li Mo! Xiao Yu! Skynda er!
Spring inte iväg så där, Pan!
Han har inte förändrats ett dugg.
Vill du sitta bredvid mig, Xiao Yu?
Här borta!
Titta så nära planen flyger, Lu Lu.
Oj, du har rätt!
- Jag är glad att det är soligt idag. - Ja.
Flyget till CNT med avgångstid kl. 11.45 är redo för ombordstigning...
Skratt och tårar sammanflätade i en låt, vilken historia har den att berätta?
Från gårdagens stiltje
leder den våra själar mot framtiden
och dagens fotsteg ekar
när de når morgondagen.
Undertexter: Lena Marie Larsson